De kollapsar. Och sedan flyr de.
- Vänta på min order. - Ja.
Bra. Och håll ner huvudena!
Håll ner huvudena. Ta skydd. Ligg lågt.
- När bröt de igenom? - Befälsposten är erövrad. Vi håller ut.
Ammunition?
Vi har det vi har.
- Reserver? - Inga.
- Så vi får klara oss själva igen. - Här kommer de.
Vi ses efteråt.
Färdiga! Ner med huvudena! Skjut inte!
Stridsvagn från vänster! Färdiga!
Eld!
Sergeant! Se upp!
God morgon!
- Ni gör inga stora framsteg. - Det gör vi snart.
- Hur många man i varje anfallsvåg? - Tillräckligt.
Om ni visat mig anfallsplanen före anfallet kanske jag haft förslag.
Jag föreslår att ni låter oss planera och håller er till observationsjobbet.
Kamrat Petrov. Kamrat major, finner ni nöje i striden?
Ja, tack, överste. Jag frågade just om stridsplanerna.
Kamrat överstens lysande, finstämda plan är att rycka fram-
- i paradformation in i den fascistiska bestens lya.
Såvida han inte kommer på en annan plan.
Jag förstår. Jag antar att det fungerar för er.
Ärligt talat har vi inte använt sån taktik sedan 1918.
- Vad hände med vår pansarvärnskanon? - Den har slut på ammunition, sir.
- Har vi några T-minor kvar? - Nej, sir, vi har bara granater.
Vi har ont om ammunition också.
Ge mig era granater, skynda på, ge mig granaterna.
Anton!
- Vadå? - Jag tar hand om stridsvagnen!
Kamrat major, vill ni fortfarande se stridsplanerna för imorgon?
Ja tack, det vore snällt.
Sergej, fort!
För kamrat majoren till vårt högkvarter och se till att han får varm mat.
Säg åt löjtnant lvanov att visa honom stridsplanerna för imorgon.
Ja, kamrat överste!
Håll honom sysselsatt idag.
Tror ni att det är klokt att visa britterna våra planer?
Polackerna är här.
Du är visst inte nöjd förrän du ärfosterlandets döda hjälte?
Håll tyst!
Få bort de här pojkarna härifrån innan de anfaller igen.
Du vet att vi vill prata snart igen, det vet du?
Inget kan stoppa dem.
Jag tar hand om dem.
Jag ska kolla vårt artilleri. Vi rekognoscerar deras linjer sen?
- Bara vi två? - Bara en liten skogspromenad.
Jag följer med dig, bror.
Här.
Kommer... kommer de tillbaka, herr kapten?
- Är du gammal nog att röka? - Nej. Jo, men jag röker inte, kapten.
Ett bra tillfälle att börja.
- Vad heter du, grabben? - Emil, sir.
Ja, Emil, de kommer tillbaka.
Se på mig. Slösa inte granater på infanteriet.
Vi har kulsprutepistoler och gevär för dem. Se på mig nu.
Marken här är rätt jämn. Du behöver inte ändra elevationen mycket.
Bara skjut och sätt granaterna i stridsvagnens svaga punkt.
- Mellan tornet och skrovet. - Det stämmer.
Bara sidrikta och döda de jävlarna.
Vi har inte mycket ammunition, så varje skott måste bli en fullträff. Ok?
Ja, sir. Jag ska göra mitt bästa.
Jag vet.
Kom. Kom!
- Stridsplanerna? - Kontoret.
Ursäkta mig, löjtnant.
Kamrat översten sade att engelsmannen skulle hållas upptagen. Jag väntar ute.
Ett ögonblick, kamrat major.
Ursäkta mig.
- Det är väl de här ni vill se. - Ja. Tack.
Skulle jag kunna få en chaufför som talar engelska också?
Ja, jag ska se vem som kan avvaras.
- Vad fan vill de? - Jag vet inte.
- Var är er befälhavare? - Där borta.
Var är kapten Müller?
Vem söker honom?
Ni vet vem jag är. Var är han?
- Jag har inte sett honom på länge. - Är han inte er befälhavare?
Det var han sista gången vi såg honom.
Lek inte med mig, löjtnant.
Ni kanske vill kolla dem?
Ni kan prova på fältsjukhuset. Det finns fler överlevande där.
Jag ska kolla.
Håll honom här om han återvänder.
Jag kommer tillbaka, löjtnant.
Vad gör vi nu?
Jag håller inte med. Vi måste stå emot dem.
Vad är problemet, Zindrowski?
- Det är oacceptabelt, kamrat. - Vad skulle det vara?
Vi tillåts inte lämna basen. Kan inte kontakt vår minister i Warszawa. Vi...
Det vore ett brott mot säkerheten. Jag är ansvarig för er säkerhet.
- När kan vi... - Idag. Ni återförenas med er regering.
- Är det tillfredsställande? - Ja.
Ja. Sir...
Vi har inte sett våra två kollegor på flera dagar, sen de fördes till sjukhus
De blir omhändertagna. Ni är alla återförenade snart.
- Är allt klart? - Allt ärförberett.
Alla samlas vid fordonsgruppen.
- Engelsmannen? - Jag har en officer med honom.
Bra. Håll honom där tills de är borta.
- Kom! Kom! - Vilka är de där människorna?
Tiden! Tiden! Här!
- Kommendanten! - Varför stoppade ni honom inte?
- Hämta tillbaka engelsmannen! Fan, Sergej! Hämta lastbilen!
Du vet att de kommer tillbaka efter dig.
De brukar göra det.
Vi har fortfarande ett jobb här. Jag måste veta om ryssarna anfaller inatt.
Vad ska vi göra åt Gestapo?
Vi räknar ut det när jag är tillbaka.
Friedrich, vi måste ge oss av.
Säg åt dem att jag jagar ryssarna om de kommer tillbaka.
Lycka till, bror.
Låt oss ta reda på vart de ska.
Vad har vi här?
Nej, nej! Inte ännu! Låt oss ta reda på vilka de ärförst.
- Civila? Soldater? - Jag vet inte.
- Fan! Har du sett honom? - Hitåt!
- Skitstövel! - Stanna vid bilen!
Gentlemän, kan jag få er uppmärksamhet!
Jag har nyheter åt er från Moskva.
Herregud.
- Vad gör ni här? - Engelsmannen har rymt, jeepen är här.
Hitta engelsmannen! Allihop! Hitta engelsmannen! Nu!
- Vad fan är det som händer här? - Jag vet inte. Vi sticker. Kom!
Ska ni nånstans, major?
- Er vän var inte på fältsjukhuset. - Han är en frisk man.
Jag varnade er för att leka med mig.
RödaArmén harförsökt döda mig i fyra år. Och?
Jag frågar inte en gång till.
Allright. Han har gått för att döda ryssar.
Lögn igen. Jag visste det fanns en förrädarenhet.
Det verkar som om jag funnit den. Broder.
- Skjut en! - För Guds skull, jag sa vart han gick!
Den här.
Jag hoppas er bror var värd det.
Så råttan har kommit fram ur sitt hål.
Broder Müller.
Vad är det förfel, kamrat major? Ni ser upprörd ut.
Upprörd? Jag såg just era män brutalt mörda polska regeringsmedlemmar.
"Upprörd" kan inte ens börja beskriva vad jag känner!
Det här kommer som en chock för mig, kamrat major.
Var snäll och sitt.
Hans Majestäts regering kommer inte att tolerera sådant uppträdande!
- Det kommer att... - Synd att de aldrig får veta det.
- Var är jag? - I helvetet.
I helvetet, kapten.
- Hur länge har jag varit här? - Svårt att säga, kapten.
Jag tillfångatogs i förrgår och ni var här när de slängde mig i den här hålan.
- Tre, fyra dagar? - Minst.
Ni pratade. Sa någonting.
- Vad? - Jag vet inte.
Det lät som en bön. Eller en ed.
- Vad är det? - Nån engelsman. Bara sitter där tyst.
- Vad i helvete gör han här? - Han har inte talat.
Den enda engelska jag kan är svordomar och "Chattanooga Choo Cho" refrängen.
Om de behandlar sina vänner sådär...
Avskum! Se vad dina vänner gjort, engelsman!
- Han överlever inte natten. - Det är han som har tur.
Du! Kom med mig!
Upp!
Han!
Är du en brottsling?
Svårt att tro.
Är du en tjuv? Eller en förrädare?
- Varför förhörde dina officerare dig? - Jag förlorade materiel jag kvitterat.
"Materiel"? Vad för materiel?
Jag förlorade min bajonett. I en fet rysk majors mage.
Här har vi en man med hemligheter.
Upp!
Hemligheter. Låt oss diskutera hemligheter.
Någon?
Vem som helst?
Varför berättar du inte din hemlighet, kapten?
Om jag ska tala med mig själv kan jag lika gärna vara ensam.
Jag kunde lika gärna tala med en vägg.
För bort honom.
- Ta honom tillbaka till cellen. - Med nöje.
Kommer du ihåg mig?
Upp!
Sir, allt är klart, och Moskva har informerats om att vi är på väg.
Ivanov, jag vill inte ha dina vakter fulla på vodka, är det förstått?
- Jag håller er ansvarig. - Ja, Jag ska personligen se till det.
Se till att ni gör det.
Så... vad ska vi tala om?
Upp!
Ta dem! Fort! Eller ni får aldrig se era familjer levande igen!
Förbannat!
- Hur många? - Tre, kanske fyra.
- Och en officer. - Det svinet.
- Jag har slut på ammunition. - Ge den till mig.
Jag kanske behöver den här senare.
Har ni någon aning om följderna av er inkompetens?
- Sir, jag... - Ni är vad?
Patetisk? Ja, verkligen.
Kriget är långt ifrån slut, kamrat.
Moderlandets trygghet garanteras inte. Stalin litar inte på de allierade.
Just nu försöker han att säkra vår framtid som den nya världens ledare.
Förstår ni det?
Om de allierade upptäcker sanningen om vår plan kan de gå med tyskarna.
Förstår ni det? Är det här mannen som var chef för transporten?
Ni kan utgå, kamrat.
Spionen därute vet sanningen.
Döda honom. Eller ni och erfamilj hamnar i ett gulag i Sibirien.
- Vet ni var vi är? - Svårt att hitta hål i molnen.
Jag kan få en bäring om jag ser stjärnorna.
- Vad är det? - De kom den här vägen.
De är på väg mot dalen.
Upp och följ spåret.
Vi går åt fel håll. Norr är ditåt.
- Berättade trädet det? - Vet ni byråkrater inget om skogen?
Att mossa växer på norra sidan? Det växer mossa runt hela det trädet.
Korkade träd. Jag hatar det här landet.
Det skulle ni tänkt på innan ni invaderade det.
Vi måste in i skydd. Vi är sittande fåglar härute.
Vem hindrar dig? Gå in i skogen.
- Du kanske hittar ett pepparkakshus. - Lycka till med att försvara dig ensam.
Var inte orolig, kompis. Jag kan ta vara på mig själv.
Var det därför jag räddade ditt liv inte en, utan två gånger idag?
Hur vet jag att du inte dödar mig med det där geväret när jag sover?
- Du måste lita på mig. - Inte troligt.
- Ge mig geväret! - Det finns bara en patron kvar.
- Jag behöver bara en. - Och de andra?
- Andrew. - Vad?
Jag heterAndrew.
Klaus.
- Du talar bra engelska. - Du är inte så dålig heller.
- Varförförsökte ryssarna döda dig? - Ryssarna är svin.
Det behöver du inte säga till mig. Jag har krigat mot dem i fyra år.
Varför dödade de inte dig? Som de andra?
De andra i cellen. De avrättade dem.
Men inte dig.
- Varför? - Varför bryr du dig?
Varför är de efter dig? Dödade du inte nog med civila åt dem?
Du kanske gick med på att samarbeta med dem. Finns inget värre än förrädare.
Jag känner åtminstone min fiende.
Ammunition!
Bakom dig!
Är du allright?
Jag mår bra.
Får inte en medresenär någon hjälp?
- Vad sa du? - Man måste själv vara en för att se en-
- som rest från öst till väst.
Först gav de sig på kommunisterna och judarna, sedan frimurarna.
Samlade de ihop er alla?
Inte först. Vi insåg genast att vi inte kunde ha möten längre.
En del loger stängdes eller övergavs.
Jag var i armén då. Jag brände mitt medlemskort. Blåste bort askan.
Vi hörde talas om det. Att frimurare samlades in och sändes till lägren.
- Min far varfrimurare. - Verkligen?
Jag kom aldrig på hans hemlighet.
- Ser du något? - Nej!
Du går till höger, jag till vänster.
- Plundrar du de döda? - Det var en gåva från min far.
- Du är sårad. - Det är inget.
Kanske inte, men vi måste stoppa blodet. Här. Kan du?
"Ordning ur kaos"?
Din far måste vetat att du skulle hamna här en dag.
- Vi måste vara nära vägen. - De tar oss direkt om vi stjäl en bil.
- Du sa aldrig vad du gjorde härute? - Jag är bara militärattaché.
- Som gick vilse? - Jag är inte så säker längre.
Jag vet inte.
Sluta med skitpratet, Andrew. Vilka var de?
Stalin har låtit döda hela den polska exilregeringen.
Han har också planerat att ockupera Polen och Tyskland efter kriget.
- För hur länge? - Permanent.
- Vad gör britterna? - Vår regering lovade hjälpa polackerna.
Får de reda på det kommer de att motsätta sig deras ockupation av Europa
- Vi måste tala om det för dem. - Det var min plan, men...
Vi måste få dig tillbaka.
- Lova bara att inte få mig dödad, tack. - Jag ska göra mitt bästa.
Det är allt jag kan be om.
Vad kan du berätta om den ryska framryckningen? Ellerfrontlinjerna?
- Den är väl där borta, tror jag. - Nej, hur nära Tyskland är ryssarna?
De gick över gränsen för tre dagar sen.
Mitt meddelande måste nå de allierades högkvarter innan ryssarna tar Berlin.
Då går vi.
Släpp mig!
Är du skadad?
- Du är inte tysk? - Nej, jag är engelsman.
Men... du är tysk?
Kapten Müller.
Jag heterAndrew.
Anna.
Vi borde sticka.
Antagligen fler ryska svin. Vi måste vidare.
Hon då? Vi kan inte lämna henne här.
Vi kan inte låta henne sinka oss.
Det är ett liv mot hur många? Jag har tagit det här beslutet förr.
Det har du också.
Vi går.
- Vart? - Västerut.
- Vad är det här? - Du går väl österut?
Vad ska jag med en pistol till?
Om någon försöker skada dig igen.
- Jag följer med er. - Är du inte polska?
Har du varit där? Då vet du.
Det finns inget därför mig längre.
Var kom du ifrån?
Vet inte säkert, Polen, tror jag.
Jag menar var i England är du ifrån?
Förlåt. Oxford. Känner du till det?
- Jag var sjuksköterska i Chelton 1937. - Jag känner till Chelton väl.
- Men varför återvände du till Tyskland? - Jag är polska, inte tyska, Andrew.
Jag var sjuksköterska och bodde i Warszawa när tyskarna invaderade.
Jag förstår. Men du klarade dig?
Jag överlevde.
När ryssarna invaderade Polen-
- tvingades vi välja mellan ryssarna eller tyskarna.
Jag valde att fortsätta vara sjuksköterska.
Då går vi.
- Vad gör du här vid fronten? - Fronten var 30 km härifrån igår.
- Jag hade ingen aning. - Ryssarna samlade ihop mina vänner.
Så vi flydde med resten av tyskarna.
Kapten, jag har många sårade här.
- Visa mig. - Vi har inte tid.
De är sårade! Vi kan inte lämna dem åt ryssarna!
Anna, vi kan inte.
Vad är ni två för soldater, de behöver vår hjälp!
För oss till dem.
Oroa dig inte, vi åker snart igen, men vi måste hjälpa.
Andrew!
Kom och hjälp mig! Snälla!
Vi måste få dem till ett fältsjukhus innan ryssarna kommer.
- De skjuter dem. - Vi lastar dem på bilen.
Vänta, du måste hjälpa mig först.
- Jesus, han är bara en pojke. - Han förblöder utan vår hjälp.
Jag ska se vad som finns i lastbilen.
Det är illa.
Emil?
Kapten...
Det är bra, grabben. Jag är här. Du ska åka hem.
Jag försökte. Jag gjorde mitt bästa.
Du gjorde det bra, Emil Du gjorde din plikt.
Du ska åka hem till din mamma.
Mamma?
Fan också, han skulle inte varit här.
Jag vet.
Låt oss ta ut resten till lastbilen, Andrew.
Kapten, ni är den förste officer jag sett på nästan en vecka.
Vad är det som händer? Vad är våra order?
Order...
Order?
Sergeant, ryssarna kommer och ni och era män kan inte stoppa dem.
Era order, sergeant, är att samla era män och gå hem.
Sergeant! Rädda era män medan ni ännu kan det.
Heil Hitler.
Ja, sir. Tack, kapten.
Klaus!
Det är dags att åka.
- Doktorn. - Ja.
Jag har sårade i bilen.
- Jag har inte plats åt er här. - De behöver vård, sir.
Ni är de här männens sista chans.
Allright. Ta in dem.
- Vad händer här? - Vi har ingenting kvar.
De här männen kommer att dö.
De kan dö här eller i er bil. Jag kan bara erbjuda en plats att dö i frid på.
Inte ens det om ryssarna erövrar oss.
- Vi har plats, ni kan följa med oss. - Nej, min plats är här.
Jag vet att ni menar väl, kapten, men även om jag åker är det meningslöst.
Ryssarna har omringat Berlin.
Allt ärförlorat.
- Vad håller ni på med? - Det här angår inte er, fröken.
Det gör det verkligen. Den här mannen är sårad och i min vård.
- Han är en ynkrygg och desertör. - Han är soldat i behov av vård.
Han är en förrädare.
Nej!
Monster!
Det är varje arbetsför mans plikt att bära vapen!
Och att försvara Riket.
Ni har nu tillfälle att göra något ädelt.
Du, ut!
Något era familjer kan vara stolta över.
Att bli fosterlandets hjältar.
Ni vid bilen, stanna!
Mannen är inte sårad. Vilken enhet tillhör ni? Var har ni ert vapen?
- Identitetsbok! - Mannen står under mitt befäl.
Och nu är han under mitt. Dit bort.
Skjut honom!
Ni är arresterad!
- Nu får ni chansen att göra nåt ädelt. - Ni ska skjutas för detta.
Något era föräldrar kan vara stolta över. Jag ger er ett val.
Jag kan skjuta er där ni ligger, eller ni kan springa och bli skjuten i ryggen
Nå?
Jag sa spring!
Vi måste åka! Nu!
Hämta de sårade!
Skynda på!
- Nej, vi kan hjälpa honom! - Ta honom till skyddsrummet!
- Nej! - In med dig!
Det är så många.
- Anna? - Jag måste göra något för dem. Ljus!
Kan vi få litet ljus här? Jag måste se vilka som behöver hjälp.
- Anna. - Jag kan inte...
- Anna. När en officer säger att... - Jag bryr mig inte om vad han vill.
- Så visar han sig lugn och behärskad. - Jag måste hjälpa dem!
- Han behärskar sig och ger dem styrka. - Bara illusion. Blödningen slutar inte.
- Allt vi kan ge de här människorna. - En lögn?
Hopp.
...att amerikanska armén rapporterats ha mött de ryska allierade-
- och skurit av Tyskland på mitten. Slutanfallet mot Berlin har inletts-
- och Hitler håller ut i den tyska huvudstaden.
Kungen träffade idag premiärministern och krigskabinettet i London...
Förrädare
Vi måste skära ner dem.
- Varför? - Vi kan inte lämna dem hängande där.
Varför inte? Det spelar ingen roll för dem.
De har det antagligen bättre där.
De blev fångade i det fria här.
Jävla dumskallar!
De var rädda. De klumpade ihop sig, det är mänskligt.
De har varit här i timmar. Kom nu, Anna. Vi måste iväg.
Klaus, jag spanarframåt, du ser till att hon kommer med.
Bara unga pojkar och gamla män.
Det är cognac.
Det är för nära!
- Jag trodde du hade bråttom. - Jag är ledsen.
- Titta där framme. - Tror du det är säkert?
Finns bara ett sätt att ta reda på det.
- Vi måste vara nära frontlinjerna. - Men vilken sida av dem är vi på?
Den är tysk. Det är en MP-40.
- Den där är inte rysk. - Nej, det är en Thompson. Amerikaner.
Bra.
- Men... sätter de inte dig i ett läger? - Troligen.
Jag chansar på amerikanerna. De är de enda som inte försökt döda mig ännu.
Det är en tröst. Låt mig sköta pratet när vi är framme.
Jag tillåter inget annat.
Hessert. Du och Phillips tar övertill höger. Matthews, Sturgess, vänster.
Ni grabbarföljer mig. Håll er vakna.
Hessert, Moss. Stanna vid trettio. Täck oss.
Du är kapten. Sätt fart!
Kenny, Jones, täck högra flanken.
Sätt fart!
Sjukvårdare!
Eld upphör!
Kolla dem, sergeant. Se om några lever.
- Jänkare! Hitåt! - Vad gör du?
Det är allright.
Jag är brittisk officer. Major Andrew Pearman. Fallskärmsjägarna.
- Skjut inte. - Kan vara ett nazitrick, sir.
Vad gör ni på slagfältet, major? Klädd sådär.
Det är en lång historia, kapten, som jag gärna berättar senare över en drink
Men nu har jag ett viktigt meddelande som måste till fältmarskalk Montgomery.
Allright, major, håll händerna uppe och gå hitåt.
Där ser du.
Skjut inte! Vem fan sköt?
Sir! Prickskytt i skogen till höger!
Släpp era vapen!
Sänk era vapen.
Fan också.
Klaus... lova... lova...
- Berätta för dem. - Jag lovar.
Det är bra, Andrew.
- Var det allt, kapten? - Ja.
- Tack för er rapport. Sergeant! - Ja, sir!
Se till att kaptenen får mat och en varm dusch. Vad han behöver.
Ja, sir.
Det härförändrar då saker.
Jag ska informera premiärministern. Just när kriget verkade vara över.
Vi begraver det, Bernard. Vi tystar ner det.
Vi gav polackerna ett löfte.
Jag vet. Och därför har världen krigat i sex år, tack vare det löftet.
Lfall du glömt det så har vi fortfarande japanerna att ta hand om.
Det sista vi vill är att öppna en front mot ryssarna.
Jag tror att båda våra länder harfått nog av krig för ett tag. Håller du med?
Det är bra.
SLUT Översättning: Mika Wainonen Ordiovision